Dovolj je celibata
že dvanajsto leto sem samska.
Pogrešam tvoj objem
nasmeh in razum.
Pogrešam tvoj vonj,
dotik in okus.
Dovolj je celibata
že dvanajsto leto sem samska.
Pogrešam tvoj mehki
glas in kako me gledaš.
Pogrešam tvojo milino
in strast.
Dovolj je celibata
že dvanajsto leto sem samska.
Pogrešam tvoj poljub,
navdih in duh.
Pogrešam tvojo zavzetost
in iskrenje misli.
Komaj čakam, da te (ponovno)
srečam.
Kakšno partnerko želim? Takšno kot večina.
kako sem klišejska, kajne? Toda ali je kdo drugačen?
Še danes se spomnim – pred davnimi
dvanajstimi leti, ko sem se nepričakovano zaljubila –,
kako so mi, moški in ženske, začudeno dejali: 'Saj sploh ni lepa'!
Ostrmela sem 'Kdo je tu zdaj klišejski?' in nato
pomislila, da je topla, polna dotikov, bližina ji ni tuja.
Žal, ljubezen ni bila obojestranska.
A vendar je še pomembnejše vprašanje ali bi res izbrala drugačno?
Kaj, če se pred dvanajstimi leti nisem zares zaljubila –, če bi se,
bi na mojo zaljubljenost odgovorila z zaljubljenostjo?
In potem se spomnim v tistem času nadvse zanimivih čustev in občutkov,
ki so me preplavljali ob poslušanju pesmi skupine Schiller I feel You In Everything.
In natančno se spomnim, da ta nadvse preplavljajoča čustva in občutki
niso veljali le omenjeni, ampak so bili vseobsegajočo kozmično čustvo ljubezni,
ki je veljalo vsem bitjem, predvsem pa planetu Zemlji in spoznala sem, da je ljubezen lahko namenjena kateremukoli bitju in bo ta ljubezen enako rezonirala.
In kakšno partnerko ponavadi dobim? Lepo, inteligentno in prijazno.
A resnica je veliko več od tega,
lahko je prijazna, a ni empatična,
lahko je lepa, vendar hladna,
lahko je inteligentna, vendar kruta,
lahko je strastna, vendar nezvesta,
lahko je privlačna, vendar preračunljiva,
in je lahko mirna, vendar avtoritarna.
Kar želimo in resnično dobimo je zavajajoče.
Zvezde tako samonikle, sijoče, a tako samotne.
Ali veš, da traja osem svetlobnih minut do najbližje zvezde sonca
oziroma dva milijona štiristo tisoč kilometrov.
Le kako bi zvezde lahko s kom začutile ljubezen in spletle zvezo?
Če bi ljudje vsa sredstva, ki jih namenjajo za vojsko,
namenili za vesoljski program ali misliš, da bi zdaj že imeli
vesoljske postojanke na Luni ali Marsu?
Kaj pa, če bi vsa sredstva namenili za izobraževanje in opolnomočenje
deklic in žensk?
Zvezde tako samonikle, samostojne, sijoče, a tako samotne.
Ali veš, da traja štiri svetlobnih let do najbližje zvezde
Proksima Centavri?
Le kako bi zvezde lahko s kom začutile ljubezen in spletle zvezo?
Če bi ljudje vsa sredstva, ki jih namenjajo za kriptovalute in borzo,
namenili za varovanje zemlje in trajnostni razvoj ali misliš, da bi
bila narava čistejša?
Kaj pa, če bi vsa sredstva namenili za izkoriščene in pobite živali
ali misliš, da bi bilo na svetu manj nasilja?
Zvezde tako samonikle, samostojne, sijoče, a tako samotne –
ni čudno, da na nas tako oddaljeno in brezbrižno zrejo.